Podnapise prevedel:
N
Podnapise prevedel: Ne
Podnapise prevedel: Nec
Podnapise prevedel: Necy
GOSPOD SCHMIDT
VSO SREČO OB UPOKOJITVI, WARREN SCHMIDT
DOM DVEH JUNCEV - PRVAKOV LETA 1969
PRVENSTVO LETA '66
Jaz
upam, da bom kot tvoj naslednik
dovolj dober. Glede na to, kako te ljudje cenijo,
mi ne bo lahko.
Sem sem se preselil iz Des Moinesa
z ženo Patty in s 14-mesečno Kimberly.
Toplo ste nas sprejeli.
Warren, tudi ti boš toplo sprejet,
kadarkoli se boš oglasil v pisarni. Kot sva že rekla,
bom najbrž imel vprašanja v zvezi s storitvami,
kot je novo življenjsko zavarovanje, ki ga uvajamo.
No, na zdravje, Warren. - Na zdravje.
Warren, kako se počutiš, ko nas izpodrivajo ti mulci?
Zdi se mi kot zarota.
Warrena poznam
najbrž dlje, kot je večina od vas na svetu. Zelo dolgo.
Še iz dni,
ko so nas prevažali konji in kočije. A to je zgodovina.
Vem, kaj je upokojitev.
In hočem ti povedati
glasno, da bodo slišali vsi ti mladi povzpetneži:
Vse sposobnosti
so drek vredne.
Ta večerja je drek vredna.
Socialno in pokojnina sta drek vredna.
Vse te banalnosti
so drek vredne.
Vredno, zares vredno, Warren,
je spoznanje, da si posvetil življenje nečemu pomembnemu.
Da si uspešno delal za dobro družbo.
Vraga, za eno najboljših zavarovalnic v državi.
Da si ustvaril lepo družino, zgradil lep dom,
da so te ljudje spoštovali,
da si imel čudovita, trajna prijateljstva.
Če se ob koncu kariere lahko ozreš nazaj
in rečeš "opravil sem svoje delo",
potem se lahko častno umakneš
in uživaš v bogastvu, ki daleč presega tisto denarno.
Vsi mladi, ki ste tu,
dobro si oglejte zelo bogatega človeka.
Rad te imam.
Takoj pridem.
Dober večer. - Vodko s sokom, prosim. - Takoj dobite.
Halo?
Živjo, ljubica. Pravkar sva prišla. Ravno sva vstopila.
Je. Trenutek.
Warren, telefon. Jeannie je.
Jeannie? Kako ti gre?
V redu je bilo, ja. Prijetno.
Vem. Ne skrbi. Pomembnejše reči imaš.
Vem. Saj te bova kmalu obiskala.
Kaj?
Če sem dobil haljo? Ja.
Lepo darilo. Pretiravala si.
Skupaj z Randallom? Aha.
Hvala obema.
Zdaj mi bo prišla prav.
Gotovo.
Ja. Adijo.
Si se zahvalil Randallu? - Ja. - Kaj je rekel?
Rekel sem Jeannie.
Se mu nisi sam zahvalil? - Ne. - Zakaj ne?
Ni prišel k telefonu. - Zakaj ne?
Ne vem. Ni prišel k telefonu.
Moral bi vprašati po njem.
Tvoj zet bo, pa ga komaj poznaš.
Dovolj ga poznam. - Lahko bi v tem videl tudi kaj dobrega.
Lahko je srečna, da ga ima. - Ja.
Veš, mojemu očetu sprva nisi bil všeč.
Kam, gospod? Kaže, da potrebujete prevoz.
Presenečenje!
Danes bi bilo zabavno zajtr- kovati tu. Preizkusiva ga.
Prav.
Ni zabavno? - No,
približno vidiva, kako je.
Še velikokrat bova tu uživala.
Za nov začetek.
Ne, če ne bi poskusil.
Moj prijatelj je nor nate. Ne morem hoditi s tabo.
Sta oba nora name?
Pomerita se. Zmagovalec dobi nagrado.
Še od zadnjega purana mi je slabo.
Počakaj, dragec. - Ampak ta častnik sanja o tebi.
O tem, da sta sama na podeželju. - Na podeželju?
Tri minute za stegna in zadnjico...
Če čutite usmiljenje ali krivdo...
Tu je narezana pečenka. Morali bi uporabljati vilice.
Childreach potrebuje ljudi, ki hočejo pomagati.
V mnogih revnih deželah po svetu
čudovita organizacija Childreach
temeljito spreminja življenja otrok, kakršne vidite tu.
Za samo 22 dolarjev na mesec, 72 centov na dan
ste lahko pokrovitelj Childreacha.
Pomagali boste revnemu dečku ali deklici v tujini
ter otrokovi družini in kraju.
Razmislite. Samo 22 dolarjev na mesec,
in deklica ne bo nikoli občutila muk
griže zaradi umazane vode.
Lahko bo hodila v šolo, se učila in rasla.
Vesela sem, da ste to gle- dali. Kaj boste storili zdaj?
Usmiljenje in krivda ne poma- gata. Odgovor je Childreach.
Za revnega otroka v tujini, njegovo družino in kraj.
Tudi jaz sem vesel.
Prav. Ne, zdaj pa me že preveč hvalite.
Ni vse moja zasluga.
Ne, uporabljal sem računalnik.
To je moje vodilo. V redu. Adijo.
Hej, glej ga. Kako kaj, kolega?
Kar dobro. Kako ti gre? - Ne tako slabo.
Vse imaš že tu.
Ja. Kaj te je prineslo v ta konec?
Mimo sem se peljal, pa me je zanimalo, kakšne težave imaš.
Veliko dela.
Ne vem, če ti je vse jasno
glede modelov umrljivosti otrok pred puberteto.
Videti so preprosti, ampak...
Mislim, da vse razumem.
Super predhodnik si bil. Nikjer se ni zapletlo.
Skrbelo me je,
da sva kakšno stvar obdelala preveč na hitro.
Ni mi dalo miru.
Ne. Hudirja, diploma z Draka mora biti kaj vredna.
Ja. - Če se bo pojavila kakšna težava, te bom poklical.
Verjemi. - Prav.
Na sestanek moram. Greva skupaj v dvigalo?
Prav. - Lepo, da sva se videla.
Dobro zgledaš. - Hvala. - Se rekreiraš?
Kako je bilo v pisarni? - V redu.
Dobro, da sem se oglasil. Nekaj stvari sem mu rešil.
Krasno.
Napotki za pokrovitelja
Stiki s posvojencem
Ndugu Umbo, Tanzanija, 6 let, datum rojstva neznan
Prispevku po možnosti priložite pismo za Nduguja
z osebnimi podatki.
Dragi Ndugu,
ime mi je Warren R. Schmidt
in sem tvoj novi krušni oče.
Osebni podatki. Prav.
Živim v Omahi, v Nebraski.
Starejši brat Harry živi v Virginiji z ženo Estelle.
Pred dvema letoma je zaradi diabetesa izgubil nogo.
Imam 66 let
in do pokoja sem bil pomočnik podpredsednika in statistik
v zavarovalniški družbi Woodmen.
Prekleto, na moje mesto so dali nekega mulca.
Mogoče obvlada nekaj teorije
in vnašanje številk v računalnik,
ampak takoj sem videl, da nima pojma
o praktičnih ocenah tveganja.
Kaj šele da bi vodil oddelek. Kreten prevzetni.
Kreten
No,
gotovo se ti zdi, da je nekdo pri 66-ih že kar star.
V resnici se tako zdi tudi meni.
Ko vidim v ogledalu gube okrog oči,
uvelo kožo na vratu, dlake v ušesih
in žile na gležnjih, ne morem verjeti, da sem to res jaz.
Kot otrok sem mislil, da sem nekaj posebnega,
da mi je usojeno postati velik mož.
Ne ravno kot Henry Ford ali Walt Disney ali kaj takega,
ampak nekaj napol pomembnega.
Diplomiral sem iz poslovnih ved,
nameraval imeti podjetje in ga razviti v veliko družbo.
Iti z njo na trg. Morda priti med 500 največjih.
Postati eden od tistih, o katerih se bere.
Ampak obrnilo se je drugače. - POMOČNIK PODPREDSEDNIKA
Bil sem na visokem položaju
in preživljal sem družino.
Ničesar nisem mogel tvegati.
Helen, moja žena,
mi ne bi dovolila.
Kaj pa družina, morda sprašuješ.
Kaj pa žena in hčerka?
Me ne napolnjujeta s ponosom in zadovoljstvom?
S Helen sva poročena 42 let.
Zadnje čase si vsako noč zastavljam isto vprašanje:
Kdo je ta starka, ki živi v moji hiši?
Zakaj me vsaka najmanjša stvar, ki jo naredi, draži?
Ključe vzame iz torbice, ko sva še daleč od avta.
Najin denar meče stran za svoje trapaste zbirke.
Še dobro hrano zametuje
samo zato, ker je potekel rok trajanja. Pa obsedenost
z novimi restavracijami.
Morska hrana. V nedeljo. - In ne pusti me do besede.
Prej je posedla druge. - Bilo je... - Kar me ne bi motilo...
In sovražim, kako se usede in kako smrdi.
Že leta moram sedeti, ko uriniram.
Obljuba, da bom dvigal pokrov in brisal rob,
ni bila dovolj zanjo. Ne.
In tu je še Jeannie.
Najina edinka. Všeč bi ji bil. Zelo jo zanimajo jeziki
in različne kulture. Zelo dobro ji je šla nemščina.
Vedno bo moja mala punčka.
Živi v Denverju, zato je ne vidiva več pogosto.
Po telefonu se seveda slišimo na par tednov
in včasih pride za praznike, a želiva si, da bi večkrat.
Je na odgovornem položaju v računalniškem podjetju,
zato se težko odtrga od dela.
Pred kratkim se je zaročila
in zdaj jo bova najbrž videla še bolj poredko.
VODNE POSTELJE - Fantu je ime Randall Hertzel
in ima nekakšno prodajalno.
Jeannie je malo pozna, ampak lahko bi našla boljšega.
Kako je? - Tale ni zanjo, če vprašaš mene.
Ne za mojo malo punčko.
Zdaj bom zaključil in tole oddal. Razpisal sem se,
ti pa najbrž komaj čakaš, da unovčiš ček in kupiš hrano.
Pazi nase in naj te spremlja sreča pri vsem, kar počneš.
Prisrčen pozdrav, Warren Schmidt.
Ljubica.
Pismo grem oddat. Ali kaj potrebuješ? - Ne. Kmalu pridi.
Precej sem prebral o tem.
Gledal sem tudi nekaj video- kaset. Liberalci in mediji
zdaj iščejo temno plat zlate medalje.
Ste opazili... - Želite?
Vanilijin sladoled z dodatki.
Kakšnimi? - Malo
kikirikijevih bonbonov in malo čokoladnih drobtinic.
Velikost?
Srednja.
POŠTA
Helen?
Kaj je narobe? Ljubica?
Zbudi se, prosim.
Helen.
Mojbog.
Preden nadaljujeva, se pogovoriva o stroških.
Vsako stvar zaračunamo posebej, po kategorijah.
Naše usluge, balzamiranje in priprava trupla,
to bi zneslo okrog 1550 dolarjev.
Za uporabo naših prostorov, opreme in za obred...
Nekaj stroškov bo tudi na pokopališču. 1500 dolarjev.
Skupaj s krsto bo zneslo okrog 2700 dolarjev.
Uporaba avtomobilov bo stala okrog 430 dolarjev.
Kakšno vprašanje?
In če vozim jaz?
Še nekaj o jezi. Jeza je v redu.
Bog prenese, da smo jezni nanj. Povedal vam bom, zakaj.
Pred 9 leti...
Ti je dobro?
Nobeden ne umira zase.
Če živimo, živimo za Gospoda.
Če pa umiramo, umiramo za Gospoda.
Pogrešali jo bomo. Bila je krasna ženska. Prijazna,
čudovita... - Vem.
Moliva zate. Če boš kaj potreboval, naju pokliči.
Prav. - Resno. V redu.
Ne morem verjeti. - Vem, Ray.
Bila je...
Premlada.
Bila je tako... - Vem, Ray.
Hvala.
Dober prijatelj si.
Pazi nase, Warren. - Bom. Ti tudi.
Hvala za vse. - Že dobro. - Kmalu se vidimo.
Lepo, da so prinesli vso to hrano.
Vse te narezke.
Veliko bo ostalo.
Očka.
Vem, Jeannie.
Vem.
Bila je izjemna gospa.
Jaz jo bom zelo pogrešal. Jo že.
Vem, da jo vsi.
Pijmo zanjo.
Za Helen.
Nenadomestljiva je. Nenadomestljiva.
Helen,
radi te imamo. Pogrešamo te. Vedno te bomo.
Še bosta skupaj
Kako je? V redu?
V redu. - Zagotovo?
Hudo je.
Spomnim se tetine smrti.
Kot da ne bi bilo res. Četrti julij je bil. Ne bom pozabil.
Vem, da zdaj nikakor ni pravi čas za to,
ampak če hočeš malo preusme- riti misli, preden odideva,
bi rad govoril o nečem pomembnem.
O čem?
O priložnosti za zaslužek. Skupaj bi vložila denar.
Ni piramida. Mnogi mislijo, da je piramida, ampak ni.
V enem letu denar zajamčeno podvojiš ali celo potrojiš.
Ne bom večno prodajal vodnih postelj. Imam načrte.
Še ni bilo priložnosti, da bi povedal. Rojen poslovnež sem.
Zdaj hodim tudi na seminarje in poslušam kasete.
Majonezo ali gorčico? - Oboje.
Ni mi všeč, če je kruh preveč zapečen.
Pa še čips z okusom po žaru.
Ne navadnega, tisti je mamin. Moj je z okusom po žaru.
Navadnega odnesita z Randallom.
Tu bo šel v smeti. Ne bom ga pojedel.
Pojejta ga na letalu. - Prav.
Lepo je, da si tu.
Škoda, da moraš tako hitro nazaj.
Ne moreš ostati še par dni?
Se ne bi mogla dogovoriti s sodelavci? Razumeli bi.
Vraga, kdo bo skrbel zame?
Sendvič.
Čudovito. Naravnost čudovito.
Očka, moral se boš privaditi, da zdaj skrbiš sam zase.
Vem.
Najemi gospodinjsko pomočnico. - Kaj?
Ne. Znašel se bom. Nočem dodatnih stroškov.
Vsaj za nekaj tednov, dokler je najtežje.
Zato te prosim, da ostaneš in mi pomagaš.
Povedala sem ti. Rada bi ostala, pa ne morem.
Preveč imam vsega. Tudi če bi lahko dobila več dopusta,
je tu še poroka. Že to mi jemlje ves čas.
Ko sva že pri tem, ljubica,
mislim, da bi jo morala preložiti.
Preložiti poroko? Ne moreva, vse je že urejeno.
Pravim samo, da lahko izkoristiš priložnost
in vse še enkrat razmisliš. Samo to.
Ampak vsem smo že poslali vabila in vse.
Razumeli bi. Iz obzira do mame.
Vesela bi bila.
Mama ne bi hotela, da kaj spreminjava. - V resnici
sva z mamo večkrat govorila
zelo resno o tebi in Randallu.
In kaj je rekla?
Da te ima rada in želi, da si zelo srečna.
Da mogoče tole z Randallom...
Hotela je biti prepričana, da ne boš ničesar obžalovala.
Raje si pusti odprte možnosti.
Pomagala je izbrati datum.
Skoraj vsak dan sva govorili po telefonu,
delali načrte in naročali stvari.
Ne vem, o čem govoriš. Mama tega ne bi hotela. - V redu.
Kakor hočeš. Ti najbolje veš, ti in mama.
Dober sendvič.
Očka.
Zakaj tako poceni krsta?
Kaj?
Opazila sem, da si kupil najcenejšo krsto. Vsi so.
To ni res. Ni res.
Nisem izbral najcenejše krste, kakor praviš.
Pokazali so mi še eno cenejšo in sem jo zavrnil.
Lesen zaboj?
Ne vem.
Stregla te je spredaj in zadaj.
Ji nisi mogel privoščiti niti enega luksuza?
O čem govoriš? Kaj pa avtodom? Kaj pa je to?
Drag je bil.
Kupil sem ga zaradi mame. Samo njena želja je bila.
Polovico je morala sama plačati.
Rekla mi je, da je morala prodati nekaj delnic.
Sama se je tako odločila. Jaz bi kupil manjšega,
pa je hotela največjega.
Najboljšega. Naj bi ji preprečil? Njen denar je bil.
Ne, ne. Tega mi ne moreš očitati. Nikakor.
Tu sem, Randall. - Kje? - Tukaj! Tukaj!
Tu si. Čez 30 minut greva. Pripravi stvari.
Si povedal očku za tisto knjigo? - Pozabil sem.
Si bral Ko se dobrim ljudem godijo slabe stvari?
Ne. - Zelo mi je pomagala ob tetini smrti.
Preberi jo. Svojo ti bom poslal iz Denverja.
Skupaj z delovnim zvezkom. Piši odgovore poleg mojih.
Zadnji poziv za let 4-20 v Denver, Kolorado.
Adijo, Randall.
Molila bova zate. Se slišiva glede tistega. - Prav. Hvala.
Jeannie.
Pazi nase, očka.
Ta bo dobra. To bo res lepa slika.
Super. V ozadju sem ujel tudi letalo.
Adijo, očka. - Adijo. - Se vidimo čez nekaj tednov.
Pazi nase.
Dragi Ndugu,
upam, da sediš.
Žal imam slabe novice.
V času od prejšnjega pisma je moja žena, tvoja krušna mati,
zelo nenadno umrla zaradi krvnega strdka v možganih.
Pogreb je bil lep in udeleži- lo se ga je veliko ljudi.
Prišla je Jeannie s prijateljem.
Nekateri so bili celo iz Des Moinesa in Wichite.
Obred je bil v vseh pogledih ganljiv.
Škoda, da nisi bil zraven.
Zdaj, ko so se stvari umirile
in se je dim razkadil,
pa sem ostal sam s svojimi mislimi v tej veliki hiši.
V prejšnjem pismu sem omenil,
da sem bil statistik v zava- rovalniški družbi Woodmen.
Če vem, koliko je nekdo star, katere rase je, kaj dela,
kje živi, ali je poročen in kako je z njegovim zdravjem,
lahko izračunam z veliko verjetnostjo,
kako dolgo bo ta človek še živel.
V mojem primeru, zdaj ko mi je umrla žena,
je 73-odstotna verjetnost, da bom umrl v devetih letih,
če se ne bom še enkrat poročil.
Le to vem,
da moram kar najbolje izko- ristiti čas, ki mi je ostal.
Življenje je kratko, Ndugu.
Niti minute ne smem več zapraviti.
Dva tedna pozneje - Vroča kopel je čez vse, ne?
S pravim človekom.
Rada te imam.
Tudi jaz tebe.
Všeč mi je, da lahko to povem.
Odkrit bom.
Ni se bilo lahko privaditi na življenje brez Helen.
Mislim, da bi bil ponosen name. Hiša ima novega šefa.
Ne bi opazil razlike.
Seveda sem včasih malce pozabljiv
in izpustim kakšen obrok.
A kaj bi o tem govoril nekomu, kot si ti.
Helen ne bi hotela, da bi se smilil sam sebi. To pa ne.
Rekla bi mi, naj se vzamem v roke ali pa grem.
Čim več poskušam biti zunaj,
na nogah, ohranjati stari ritem.
To je zelo pomembno ob življenjskih spremembah.
Seveda ne kuham tako dobro, kot je Helen,
ampak še se spomnim kakšne mojstrovine iz samskih dni.
S hišo je veliko dela.
Najbrž jo bom nekoč prodal in se preselil v stanovanje.
Saj veš, ne bo tako naporno.
A za zdaj mi gre kar dobro.
V prejšnjem pismu me je mogoče zaneslo
in sem pisal grdo o pokojni ženi.
Razumi,
da sem bil pod hudim pritiskom zaradi upokojitve.
Ne bom ti lagal, Ndugu.
Zadnji tedni so bili težki. In bil sem precej...
no, od časa do časa sem bil zmeden.
Pogrešam jo.
Pogrešam svojo Helen.
Nisem vedel, kakšno srečo imam, da imam takšno ženo,
dokler ni umrla.
Zapomni si, mladi mož.
Kar imaš, moraš ceniti,
dokler to še imaš.
Ljubi Helen
RECIKLAŽA OBLAČIL
BRIVNICA
Warren, prestrašil si me. Kaj počneš tu?
Mogoče jih hočeš nazaj.
Jezus.
Dolgo je tega. 25, 30 let.
Jezus.
Nisem si mislil... Ne morem verjeti, da jih je hranila.
Nehaj! Ne udarjaj me!
Pogovoriva se. - Moj prijatelj si bil.
Velika napaka je bila.
Šel si v San Francisco in stvari so nama ušle iz rok.
Oprosti!
Moon Dog Electronics. Če poznate interno...
Odprava in sprejem, Jeannie. - Tu očka. Kako je s tabo?
Zasuta sem z delom. Kaj je?
Veliko presenečenje imam zate. Ugani. - Kaj?
Na poti sem. Prihajam k tebi.
Zdaj sem blizu Grand Islanda.
O čem govoriš?
Razmišljal sem, koliko mi pomeniš
in kako malo sva bila skupaj v zadnjih letih.
Naenkrat me je prešinilo: Kaj za vraga delam v Omahi,
če bi bil lahko pri tebi? Skupaj bi morala biti.
Čakaj malo, zdaj prihajaš?
Če bom vozil brez postanka, bom za večerjo tam.
Veš kaj, raje ne, očka, ni preveč pametno.
Seveda je.
Pomagal ti bom pri pripravah na poroko.
Razbremenil te bom. - Ne. Roberta in jaz in Jill
imamo vse pod nadzorom.
Ne, samo polivinil. Preveliko je.
Lepo od tebe, a ne spreminjajva načrta.
Pridi dan ali dva pred poroko, kot sva rekla.
Še kakšnega čeka se najbrž ne boš branila.
Jezus, očka, nimam časa za to. Prav?
Pokliči me, ko boš doma. Prav? - V redu.
Adijo. - Adijo.
Dragi Ndugu,
kako je s tabo? Z mano je dobro.
Odločil sem se, da bom malo podaljšal
potovanje v Denver na Jeanniejino poroko.
Prosila me je, naj pridem pomagat pri pripravah,
pa sem ji rekel, da potrebujem nekaj časa zase.
Obiskal bom nekaj krajev, ki jih že dolgo nisem.
Toliko se mi je zgodilo v življenju, da že pozabljam.
Nekaterih obdobij se preprosto ne spomnim.
Reciva, da si poskušam osvežiti spomin.
Prva postaja: Holdrege. Mis- lil sem, da bi bilo zanimivo
obiskati hišo, kjer sem se rodil. Aprila bo 67 let.
Preselili smo se, ko sem bil malo večji od tebe.
Pogosto sem se spraševal, kakšna je naša stara hiša.
Hecno, nisem pozabil naslova:
Locust Avenue 12.
Tako je. Locust Avenue 12.
AVTOMOBILSKE GUME
Želite?
Nič, hvala. Samo razgledujem se.
Tu sem živel. - V trgovini?
Ja. V otroštvu je bil moj dom prav na tem mestu.
V bistvu
je bila prav tu spalnica.
Dnevna soba tu, jedilnica pa...
No,
to je bilo pred mnogimi leti. Preden ste se rodili.
Mama.
Mamica te ima rada, Warren. Res.
Vse najboljše, Warren!
Ne boste verjeli,
tu zunaj smo imeli gugalnico z gumo.
Ogromno se je spremenilo,
vseeno pa je bilo lepo biti spet doma. Zelo lepo.
Naslednja postaja: Lawrence, Kansas.
Tu sem obiskal svojo univerzo.
Že leta je nisem
in zdaj je bilo kot nalašč, da se oglasim.
V svojem društvu sem imel celo družbo.
Od pionirskih dni sem zraven. Zato je moto družbe:
Woodmen utira pot.
Ndugu,
ko boš študent, se vsekakor pridruži kakšnemu društvu.
Po obujanju spominov je bil čas, da se grem še turista.
Vrnil sem se v Nebrasko,
se ustavil v zgodovinskem muzeju v Broken Bowu
in si ogledal čudovito zbirko osti puščic.
Pozneje sem srečal pravega Indijanca
oziroma staroselca, kot dandanes raje slišijo.
Poklepetala sva o zgodovini teh krajev. Odprl mi je oči.
Ti ljudje so zares veliko prestali.
Naslednja postaja: hiša Buffalo Billa Codyja.
Izjemen mož.
Preberi o njem v priloženi brošuri.
Kadarkoli se mi zljubi pretegniti noge, parkiram,
si ogledam kakšno znamenitost ali pobrskam med starinami.
Zadnjič sem v starinarnici v Cozadu
naletel na krasno zbirko redkih figuric sestre Hummel.
NA OBROKE